Kaptenens loggbok. Vi ligger i bana runt Psi 2000.
En gammal värld, nu frusen öken-
-på väg att slitas sönder i döden.
Vårt uppdrag: att hämta en forskningsgrupp-
-och studera planetens undergång.
-Kolla livsbärande system. -Ska bli, sir.
Alla livsbärande system var urkopplade.
-Nån ströp den här kvinnan. -De andra fyra är där inne.
-Döda? -Ja.
-Teknikern vid sin post? -Fastfrusen som han inte brydde sig.
Resten?
Bäst du tittar själv, mr Spock.
En man duschade fullt påklädd.
Vi får inte utsättas för nånting.
-Hör ni, Enterprise? -Ja.
Alla på stationen är döda.
-Vad dog de av? -Vet ej.
Det liknar inget vi har sett förut.
Rymden, det sista äventyret.
Detta är stjärnskeppet Enterprises resor.
Dess femåriga uppdrag: Att upptäcka nya världar-
-att finna nytt liv och nya civilisationer-
-och modigt träda ny mark.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 1704.2.
Forskarna påträffades döda.
Livsbärande system var urkopplade, Stationspersonalen hade frusit ihjäl.
Ovanliga förhållanden. Vi ligger kvar i kretsbana för att avsluta vårt uppdrag:
Noggranna mätningar under planetens död.
-Fick du mitt meddelande, mr Scott? -Ja. Sanering.
-Kaptenen här. -Spock och Tormolen är ombord.
Vi sanerar dem.
Be sjukan kolla dem. Säg åt mr Spock att vi ses där om tio minuter. Slut.
Du är frisk, Joe. Upp och ut.
Mr Spock?
Din puls är 242.
Ditt blodtryck är närmast obefintligt.
Om du nu kallar det gröna i dina ådror för "blod".
Värdena är normala för mig.
Att min kropp skiljer sig från er gläder mig.
-Hur är det med dem? -Bra.
Hemskt, kapten. Det var hemskt.
De bara satt där som om de struntade i vad som hände.
Jag undrar...
Om människan ska vara här ute?
Fortsätt undra och fortsätt mönstra på.
Nån idé om vad som hände där nere?
Jag önskar att jag visste. Förhållandena var bisarra.
Men våra band kan visa nåt.
Sex döda, sex personer döda.
Bäst du vilar.
Gör klart banden, mr Spock. Vi ska se om svaren finns på dem.
-Labbstatusrapporten. -Tack, Christine.
-Nästa band, tack. -Spektralanalysbandet.
Som om de var förvirrade, drogade.
En omedveten tekniker, en strypt kvinna-
-en man med faserpistol.
Han använde datorrummet som nöjeslokal.
En påklädd man ihjälfrusen i duschen.
Om bilden inte var så otäck hade man skrattat åt det. Inte ens en teori?
Absolut inte droger eller rusmedel. Bioanalysen på banden bevisar det.
Det kan vara nån slags rymdmani. Men det måste ha orsakats av nåt.
Våra spektralmätningar visade ingen kontaminering, inga ovanliga ämnen.
Inget tricordrarna kunde registrera.
Instrumenten registrerar det de ska registrera.
Rymden innehåller okända storheter.
Forskningscentralen behöver närmätningar av planetens död.
För att lyckas behöver vi Enterprise i en kritiskt låg bana.
Kan det som hände utgöra nån ovanlig risk för Enterprise med besättning?
Vi måste alla göra bra ifrån oss. Det blir en knepig bana.
När planeter dör ser man förändringar i gravitation, massa, magnetfält.
Syftet med en genomgång är att ge mig svar utifrån era erfarenheter.
I en kritisk bana finns inte tid för överraskningar.
Om ni inte börjar duscha med kläderna på-
-kan mina motorer dra oss ur allt.
Vi warpar ur banan på en halvsekund.
-Bryggan till kaptenen. -Kirk här.
Skannrar visar plötslig 4 grader stor förskjutning i planetens magnetfält.
En förändring i massa också, sir.
Det börjar. Ovanligt snabba växlingar.
Vi kommer. Jag kommer ihåg den där halvsekunden, Scotty.
-En värja, ett tunt svärd. -Vad gör man med det?
-Vad då, gör med det? -Självförsvar? Mord? Grillspett?
-Man tränar. -Till vad?
Hej, Joey.
Förra veckan var det botanik han försökte få mig intresserad av.
-Jag skulle samla blad och växter. -Din inställning är felaktig.
Fäktning ger musklerna spänst, skärper synen, förbättrar hållningen.
Förklara för honom, Joey.
Du, Joey.
-Mår du bra? -Rör mig inte.
Du är inte min chef och har inte spetsöron, så sluta tjafsa!
-Vad är det med honom? -Ingenting!
Lystring, maskinrum i beredskap.
Tjänstgörande personal till bryggan. Bekräfta.
Mår du verkligen bra? Vi måste gå.
Vi är hycklare som lägger oss i saker som inte angår oss.
-Vad gör vi här ute? -Ta det lugnt, Joe.
Vi kommer med smärta och problem.
Lämnar män och kvinnor på isplaneter tills de dör.
Vad gör vi här ute i rymden? Nytta? Vad då för nytta?
Vi förorenar den, förstör den. Vi har inget här ute att göra!
-Ta det lugnt. -Lugn.
Var vi menade att flyga hade vi fått vingar.
Skulle hon vara i rymden hade hon inte behövt luft.
Hon hade inte behövt livsbärande system.
-Stoppa ner kniven. -Du är helt uppjagad, Joe.
Vi hör inte hemma här.
Det är inte vårt.
Förstöra och se på?
Vi hör inte hemma här.
Jag hör inte hemma här.
Sex personer dog där nere. Varför förtjänar jag att leva?
-Vad gör du? -Släpp kniven.
-Var inte dum. -Släpp!
Joe, ge mig kniven.
Det är akut, vi behöver sjukvårdare.
Kaptenens loggbok, tillägg.
Banan krymper, vi måste vara effektiva.
Oss ovetande har en ny och ovanlig sjukdom förts ombord.
-Gravitationen ökar. -Kompensera, mr Riley.
Magnetfälten fortsätter växla. Planeten fortsätter krympa i massa.
-Mr Spock? -Alla skannerstationer spelar in.
Banan stabil nu.
Uppenbarligen trycks planeten ihop snabbare än väntat.
En värdefull studie. Vi kan se Jordens framtid.
Innan dess sol började slockna liknade planeten er.
-Rodret svarar fint. -Bra.
Sambandsstudier, kapten.
-Tormolens akt? -Psykfil, personliga drag.
-Försökte han ta livet av sig? -Knappast. Han var förvirrad.
-Det låter inte som mannen jag kände. -Han har alltid tvivlat på sig själv.
Det förbryllande är vad som förde upp tvivlet till ytan med sån kraft.
-Hans andningsfrekvens går ner. -Kompensera med respiratorn.
Gör klart att försluta.
Försluter.
-Vad är det? -Gravitationen ökar...
-...som om planeten ryckte i oss. -Kompensera.
Kompensera!
-Banan stabil nu. -Jag är kanske lite nervös.
Det borde inte hända.
Han borde bli starkare.
-Funkar respiratorn? -Ja.
Varför dör han då?
Hypo.
-Han är död, doktorn. -Skadorna var inte så svåra.
McCoy här. Kapten Kirk till sjukan.
Säg till McCoy att jag kommer när jag kan.
Planetens kollaps är överhängande. Krymper i storlek allt snabbare.
När planeten krymper flyttar sig ytan från oss.
Och tvingar oss att gå närmare.
Exakt. Vi måste vara beredda att reagera på plötsliga förändringar.
-Maskinrummet. -Scott här.
-Motorstyrningen till roderpanelen. -Inga problem. Ni har henne.
-Komprimeringsstakten konstant. -Jag går till doktorn...
-...håll mig underrättad. -Uppfattat.
Jag vet inte om det är det som Joe fick. Jag svettas som en brudgum.
Jag med.
Ska du inte följa med till gymmet?
-Nu? -Träning är avstressande.
Sulu, vad...Var inte dum, Sulu.
De inre skadorna var inte så svåra.
Jag nådde honom i god tid. Han borde leva nu.
Han dog för att han inte ville leva. Han gav upp.
-Det är ett antagande, inte ett faktum. -Kanske.
Jag har aldrig förlorat patienter så. En man som Joe ger inte upp.
En slump? Kanske.
Joe var nere på planeten och du ska fråga om det finns ett samband?
Exakt vad jag tänkte fråga.
Han var sanerad, hälsokollad. Vi har kört alla tester.
-Det räcker inte. -Vi gör allt som är möjligt.
Jag vill att det omöjliga kollas också.
-Varför är inte Sulu på sin station? -Dragkraften okej, bana stabil.
Ta över här.
Du svarade inte. Var är Sulu?
Var inte rädd, O'Riley är här.
-En irländare är värd 10 000... -Du kan gå.
Löjtnant Uhura, ta över.
Sånt gillar jag. Låt kvinnor jobba med. Allmän rösträtt!
-Gå till sjukan, mr Riley. -Sjukan? Exakt dit jag var på väg.
Sir.
Vakten, mr Riley är på väg till sjukan. Se till att han kommer dit.
Kapten Kirk till bryggan.
Var är Joe?
-Han dog, va? -Ja.
Vet du om en sak?
Du har så vackra ögon, min sköna.
Jag vet att han var din vän. Det måste vara en svår chock.
Vet du vad Joes misstag var?
Att han inte föddes som irländare.
Richelieu, ta dig i akt!
Stilla! Inte närmare.
Ni kommer inte undan.
Ni lämnar denna "bois" blodiga eller med mitt blod på era svärd.
Fega kräk!
-Löjtnant Brent, avlös miss Uhura. -Ja.
-Vad hade de för symptom? -Ej våldsamma i det här stadiet.
Riley verkade nöjd, som om han var...
Förvirrad eller drogad?
-Exakt. -Vakten, löjtnant Uhura.
Lås in Sulu och Riley. Alla som varit i kontakt med dem ska hälsokollas.
Plan 2, korridor 3 rapporterar ett problem.
Mr Sulu jagar folk...med svärd.
-Skicka vakten efter honom. -Ett mönster börjar synas.
Först Tormolen, dolda särdrag som tvingas upp till ytan.
Sen Riley som ser sig som ättling till irländska kungar.
Och nu Sulu som är äventyrare från 1700-talets Jorden.
Nuvarande tillstånd för Psi 2000.
Dragkraften ökar med 2%. Vi borde stabilisera vår position.
-Stabilisera positionen. -Rodret svarar inte på utslag.
-Warpa oss härifrån. -Inget svar från motorn.
-Impulskraft. Skjut oss ur banan. -Impulsmotorn är död.
Maskinrum, vi behöver kraft.
Mr Scott, våra kontroller är döda.
Ta henne.
-Richelieu, äntligen. -Sulu, stoppa ner det där.
För ära, drottningen och Frankrike.
-Ge mig det där. -Jag skyddar er, väna dam.
-Ledsen, glöm det. -Avskyvärda Richelieu.
-Jag vill att du lär mig det här. -Ta med D'Artagnan till sjukan.
Scotty, vi behöver kraft. Maskinrum, svara!
-Ville chefen nåt? -Vem är det här?
Kapten Kevin Thomas Riley på stjärnskeppet Enterprise. Vem är det?
Det här är kapten Kirk. Var är mr Scott?
Jag har lyft mr Scott ur tjänst.
Lystring, kockar. Det är er kapten som talar.
Jag vill ha en dubbel portion glass till hela besättningen.
Tysta det också.
Nu ska er kapten sjunga en gammal irländsk favorit.
Kapten, om mindre än 20 minuter går vi in i planetens atmosfär.
Och brinner upp. Jag vet, mr Spock.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 1704.4.
Skeppet går i spiral ner mot planeten Psi 2000.
Vi har 19 minuter kvar i livet, utan maskinkraft eller roderkontroll.
-Hur kom Riley in? -Du sökte oss, sa han.
-Han har stängt av kraften. -Sen låste han mekanismen.
-Kommer du inte åt reserven? -Allt är kopplat till huvudpanelen.
Ta fram ritningarna över skottet.
Enda sättet att få upp dörren är att skära genom väggkretsarna här.
Lägesrapport, alla sektioner.
Vakten rapporterar att incidenter mellan besättningsmän ökar.
Gå till beredskap Baker 2. Spärra av huvudsektioner.
Alla däck, larmberedskap B-2. Jag repeterar: larmberedskap Baker 2.
Spärra av huvudsektioner. Vänta.
Vi spärrar av för att minimera spridningen.
-Fortsätt larma. -Kan inte, han stängde larmkanalerna.
Löjtnant Uhura, du störde min sång.
Jag är ledsen, men det blir ingen glass till dig i kväll.
-Fimpa honom. -Det går inte.
Lystring, mannar, det här är kapten Riley.
Det blir formell dans i bowlinghallen kl.19.00 i kväll.
Han kontrollerar huvudkraftpanelerna. Han går förbi alla kanaler därifrån.
17 minuter kvar.
Sjukan till bryggan.
-Kan du koppla mig till sjukan? -Vänta, Jim.
Jag har sövt Sulu. Vi testar honom.
Inget ovanligt i hans blodbanor, kroppsfunktioner verkar normala.
Riley är det omedelbara problemet. Kan du få honom att vakna ur det?
Inte förrän jag avslutat testerna.
Det här är kapten Riley. Jag har fler order.
I framtiden ska alla kvinnor ombord-
-ha håret utslaget över axlarna.
Var återhållsamma när ni sminkar er. Kvinnor ska inte se tillgjorda ut.
Manskap...
-...jag sjunger "Kathleen" en gång till. -Snälla, inte igen.
Avvakta tills jag ger signalen.
Maskin till bryggan, prova rodret. Ni kan hålla henne stabil.
Vi tittar på det.
16 minuter kvar. Vi är stabila, men störtar fortfarande.
Nödsignal, däck 4 och 5. Slagsmål och störningar.
-Anropa sjukan. -Jag når inte sjukan.
Hjälp dr McCoy. Kolla Scotty först. Han måste komma igenom skottet.
MASKIN KONTROLLRUM
Matros, gå till labbet.
ÄLSKA MÄNNISKAN
-Vad händer? -Matrosen släpper inte förbi mig.
-Matros, gå åt sidan. -Ja, sir.
-Meddelande från kaptenen. -Jag gör mitt bästa...
Vi har 14 minuter kvar.
Även om vi var anfallna kan jag inte jobba snabbare.
Beräkningar visar att du behöver 1 1/2 minut mer än vi har.
Du har inte råd med säkerhetsfaktor.
Biopsilabbet, var är min rapport?
Biopsi, svara. Harrison, var är min rapport?
-Jag ska till labbet. -Narkosen börjar släppa.
Jag behöver honom vaken. Fortsätt undersöka honom.
Visst, doktorn.
Få ut honom.
-Jag hade skyndat mig, men... -Sätt dig vid rodret.
-Försök tysta honom! -Om jag kunde, tror du inte att jag...
Ja, sir. Jag ska försöka.
Förlåt.
Scotty, vi har 12 minuter kvar. Det tar två eller tre av dem-
-att få fart på motorerna.
-Vi klarar det om allt går bra. -Kalla på mig när du är igenom.
-Syster, var är dr McCoy? -Han gick till labbet.
Labbet? Labbet, svara. Spock här.
Labbet?
-Mr Spock... -Vad är det, syster?
Män från Vulcan behandlar sina kvinnor konstigt.
Åtminstone så säger folk det.
Men du är delvis människa också. Jag vet att du inte gör det.
Du kan inte skada mig. Eller hur?
Jag är kär i dig, mr Spock.
Du, den mänsklige mr Spock.
Den vulcanske mr Spock.
-Syster... -Säg Christine.
Jag ser saker, hur ärlig du är.
Jag vet hur du känner det.
Du döljer dem, men du har känslor.
Som vi måste såra dig, plåga dig.
Jag styr mina känslor.
De andra tror det, det gör inte jag.
Jag älskar dig.
Jag vet inte varför, men jag älskar dig.
Precis som du är.
-Jag älskar dig. -Ledsen...
Kaptenen är på väg till maskin. Mr Spock, kan du ta bryggan?
Jag är ledsen.
Bryggan till sjukan, är mr Spock där?
Mr Spock, kan du svara?
Strax klart, sir.
-Klart. -Följ mig. Fasrarna på "förlama".
Skjut inte om han inte är beväpnad.
-Ingen dans i kväll. -Få ut honom.
Jag styr mina känslor.
Jag styr mina känslor...
Jag är officer.
Officer.
Min plikt...
Min plikt är att...
För sent. För sent.
Jag är ledsen.
Två...två...
Fyra...
Sex...
Sex...sex gånger...
-Vi har inte mycket tid kvar. -Bryggan till kaptenen.
-Kirk här. -Går in i planetens yttre atmosfär.
-Kapten... -Ja?
Han har stängt av motorerna. Det tar 30 minuter att starta dem.
Skeppets ytterhölje börjar upphettas. Orbit plot visar att vi har åtta minuter.
Jag kan inte ändra naturlagarna. Jag måste få 30 minuter.
Kaptenens loggbok, tillägg.
Enterprise störtar fritt.
Skeppets ytterhölje hettas upp fort av friktionen i atmosfären.
-Kanske 22, 23 minuter. -Vi har sex.
Materia och antimateria kan inte blandas. Vi dör i en explosion...
Vi kan balansera motorerna till en kontrollerad implosion.
Det är bara teori och har aldrig gjorts.
Bryggan, har ni hittat mr Spock?
Kanske om vi hade datorer som i flera veckor räknade fram rätt formel.
Mr Spock är inte på bryggan.
Jag var på bryggan.
Vad gör jag här?
-McCoy till labbet, förbered serum. -Va, doktorn?
Det är vatten. Vatten här är en invecklad molekylkedja.
Det sprids från människa till människa genom svett.
Väl i blodbanorna lamslår det ens omdömescentra.
Skicka nån till labbet. Säg att serumet funkar och att de ska göra mer.
-Släpper du ut mig? Jag är frisk. -Få loss honom!
Tekniker, till era stationer. Maskinrum, rapportera.
Vi gör en nödstart av motorerna.
Vad hände?
-Jag sa inte "jag älskar dig" till mor. -Vi har fyra minuter, kanske fem.
En jordkvinna-
-som bodde på en planet där kärlek, känslor är dålig smak.
Vi måste riskera en kallstart. Motorerna var avstängda.
Vi måste ta risken!
Jag respekterade min far, våra seder. Jag skämdes...
När jag känner vänskap med dig skäms jag.
Du måste lyssna på mig!
-Vi måste riskera implosion. -Det har aldrig gjorts.
Förstå mig. Jag ägnade hela livet åt att fly för att dölja mina känslor.
-Vi måste riskera implosion. -Det har aldrig gjorts.
Säg inte det igen! Är det en teori så går det.
Vi kan dö i ett eldklot, men vi måste ta den chans på 10 000 som vi har.
-Bryggan till kaptenen, hittade du... -Ja, jag hittade mr Spock!
-Ja, kapten. 3 1/2 minuter kvar. -Jag har den, sjukdomen.
Kärlek. Du har det bättre utan det och jag har det bättre utan min.
Det här skeppet...
Jag ger, hon tar.
Hon låter mig inte leva mitt liv. Jag måste leva hennes.
-Jim? -Jag har ett vackert biträde.
Har du lagt märke till henne?
Du får lägga märke till henne. En kapten får inte...
Det finns en blandformel.
Nu vet jag varför skepp är "hon".
Det är ett teoretiskt förhållande mellan tid och antimateria.
En riktig kvinna...att röra...att hålla.
En strand att gå på.
Några dar utan gradbeteckningar.
Kapten?
Hjälp.
Var beredd att blanda. Jag meddelar formeln från bryggan.
Går in i övre stratosfären, kapten. Höljets temperatur 2 170 grader.
Jag kan hålla ut.
Säg till dem. Töm korridorerna, turbohissen.
Fort.
Jag ska aldrig förlora dig...aldrig.
Bryggan.
SYNDARE ÅNGRA DIG
Maskinrum, vi är klara.
-Hyperbolisk kurs. -Riktning, sir?
Riktning...det gör det samma. Därifrån vi kom.
Kurs inlagd, sir.
-Bränsletemperatur? -I nivå.
Ingen strand att gå på.
Sir?
-Höj antimateria 840 grader. -Det tar fyra minuter.
Vi hinner inte. Vi måste ta risken.
Bryggan, vi är klara.
Verkställ.
-Mår du bra, Jim? -Du?
Vi hittade en bot. Vi klarade det.
Vi lyckades. Motorerna imploderade.
-Min fartmätare är utanför skalan. -Maskinkraften också rekordhög.
Vi färdas nu fortare än det är möjligt i normalrymd.
Hur mycket tid har gått, mr Sulu?
Min kronometer går...baklänges.
Tidswarp.
Vi går bakåt i tiden.
Roder, börja vända kraften.
Långsamt.
Rodret svarar. Kraften vänds.
Vi är tillbaka i normaltid, kapten.
Motorer framåt. Warp 1.
Warp 1, sir.
-Mr Spock... -Ja, chefen?
Tidswarpen...hur påverkade den oss?
Vi har backat 71 timmar i tiden. Det är nu för tre dar sen.
Vi har tre dar att leva om.
Inte de sista tre dagarna.
Det öppnar för möjligheter. Formeln funkade, så vi kan resa bakåt i tiden.
Till vilken planet och tidsålder som helst.
Vi kanske tar risken en dag, Spock.
-Återgå till kursen mot nästa mål. -Kurs inlagd, sir.
Rätt så.